Potetgull?
- Potetgull? - Jeg er her!
Nå kommer jeg! Og jeg er sulten!
Jeg vil ha Potetgullet mitt! Gjett hvem som har kommet hjem.
- Jeg så hvordan du så på henne. - Det var mange forfattere. Vi pratet
- Det er forskjell på prat og flørt. - Jeg flørtet ikke. Du drakk en del.
- Når man er blitt bedratt før... - Én gang, Tricia, for sju år siden.
Én gang er nok...
Pappa!
- Pappa? - Det er ok... Potetgull.
Pappa?
Pappa!
Problemet er at du akkurat nå opplever en bipolar psykose, -
- oppstått som følge av ulykken. Hjernetraumet. Tapet av din kone.
Anfallene bekymrer meg, Jake, for de er tegn på noe alvorlig, -
- og hvis du ikke får behandling, vil du ende i en verre tilstand.
- Som hva? - Psykisk sammenbrudd.
Jeg vil sterkt anbefale at du legger deg inn på St. Francis.
Jeg kjenner noen leger der, og jeg vil anbefale et par ukers behandling.
Kanskje til og med et par måneder.
Et mentalsykehus? Ærlig talt.
Nei. Jeg må ta meg av datteren min.
Det er derfor du er nødt. Fordi du har en datter du må ta deg av.
Det er fremdeles yndlingshistorien din, hva?
Katie...
- Jeg er nødt til å reise bort. - Hva?
- Bare en liten stund. - Hvor lenge?
Jeg vet ikke. Bare en stund.
Jeg vil være med.
Ikke denne gangen, kjære. Hør her...
Ulykken har gjort meg litt syk, så jeg må få fikset på det.
Jeg må være frisk så jeg kan ta vare på deg.
Men du gjør jo det.
Ikke på den måten jeg trenger, ok?
Du skal bo hos tante Elizabeth, -
- onkel William og dine fettere i Westchester.
Men jeg vil ikke at du skal dra.
Når jeg kommer tilbake... blir jeg hos deg for alltid.
Det går fint.
- Hei. - Hei, kjære. Jake... Hallo.
Vi er så glade for at du skal bo hos oss.
Si ha det.
- Jeg må dra nå. - Nei...
Jeg kommer tilbake så fort jeg kan.
Du er min Potetgull. Du og ingen andre, ok?
Jeg elsker deg så høyt.
- Ok. - Han kommer nok tilbake, vennen.
Jeg elsker deg, Katie.
- Pappa! - Kjør. Vær så snill og kjør.
7 MÅNEDER SENERE
Jake, tiden er inne.
Jeg er stolt av deg. Hvis du trenger noe, vet du hvor vi er.
La oss få deg ut herfra.
- Ha det, Jake. Lykke til. - Takk.
- Du ser godt ut. - Elektrosjokk gjør meg vel godt.
Bare de ikke satte kablene feil. Det fins en Nobelpris i det hodet.
Merk deg mine ord. Hvis Bellow kan vinne den, kan du også.
Takk for presset. Jeg har vært ute i fem minutter.
Jeg har gjort en innsats for å... Det har faktisk vært en fornøyelse.
Jeg har sett henne minst en gang i måneden.
Noen ganger mer. Du kommer til å bli overrasket...
- Skal du til Katie senere? - Ja.
- Er du nervøs? - Hun er min datter, så hvorfor det?
- Skal jeg bli med? - Du er en serviceminded agent.
- Jeg er en venn. - Det går nok fint.
- Sikker? - Ja. Takk, for at du hentet meg.
- Takk for turen. - Pass på deg selv.
- Pappa! - Potetgull!
- Jeg har savnet deg. - I like måte. Se, jeg kom tilbake.
Ja, men jeg har ventet i hundre år. Blir du her nå?
For alltid, ja.
- Jeg elsker deg. - Velkommen tilbake.
- Det er kaffe og kake inne. - Drikker du kaffe?
- Nei. - Så bra.
- Men du spiser kake? - Ja.
- Greit, så la oss få litt dessert. - Velkommen tilbake.
- Hvordan går det med jussen? - Bra, som alltid.
Hun har blitt så flink på skolen. Vi er så stolte.
- Dottie? - Ja?
- Vil du følge Katie opp på rommet? - Hvorfor?
- Vi skal snakke litt med pappa, ok? - Det er ok.
Gutter, ikke inne. Gå opp på rommene deres.
- Hva er det? - Du har vært borte nesten et år.
Sju måneder. Jeg vil gjerne takke dere begge to -
- for å ha passet godt på Katie. Hun ser ut til å stortrives.
- Jeg er så takknemlig. - Vi har jo et lykkelig hjem her.
- Det må være en omveltning for deg. - Jeg har savnet henne så.
Jasså. Har du savnet Patricia?
Henne får vi aldri tilbake.
Visste du at vi skulle spise lunsj den dagen hun ble begravet?
Vi skulle snakke om det som skilte oss...
- Elizabeth. - Jeg tenker på det hver eneste dag.
Hun var min eneste søster, og jeg fikk aldri muligheten...
Elizabeth.
Vi har et forslag. Vær så snill og hør hva jeg har å si.
La Katie sove her i natt så du kommer i orden.
- Så kan Katie komme hjem om ei uke. - Det er ikke nødvendig.
- Det er ikke noe bryderi for oss. - Vi klarer oss.
- Vi liker å ha Katie her. - Vi må gå nå. Katie.
- Vi vil gjerne adoptere Katie. - Hva?
For faen, Elizabeth. Barna skal ikke høre dette.
- Hva snakker du om? - Jeg hater å skjule våre hensikter.
Katie er glad, og hun elsker Andrew og Michael. Du skulle se dem...
- Katie er min datter. - Naturligvis, men vi vil så gjerne.
Etter nesten ett år på St. Francis har du vel tapt mye penger.
Du kan se henne så mye du vil, og du kan konsentrere deg om...
- Katie, vi skal gå nå! - Jake.
Potetgull?
- Jeg trodde vi hadde øvd på dette. - Han drepte søsteren min, ikke din.
- Si takk. - Takk. Ha det.
Kjære, jeg elsker deg. Ha det.
25 ÅR SENERE
- Katie, vent litt. Hva skjer? - Jeg leser.
Tenk at du blir utdannet i psykologi og skal høre på folks problemer.
- Jeg liker å hjelpe folk. - Så hjelp meg. Jeg er mutters alene.
- Hvordan skulle jeg hjelpe, Evan? - Vi kunne jo gå på date en dag.
- Du er ganske selvsikker. - Ja, det er jeg vel.
Vil du date meg eller knulle meg? For meg begge deler greit.
Hvor ble det av selvtilliten?
- Kan vi ses igjen? - Altså...
Hvorfor gjorde du det hvis du ikke vil se meg igjen?
Jeg hadde ikke tid til å trene i dag.
Vi ses, Evan.
- Hei, Mariah. - Oppfører du deg pent?
- Jeg prøver. - Bra.
Vi har akkurat fått overdratt en sak. Ei 12 år gammel jente...
Lucy Carter. Faren hennes døde da hun var liten. Overdose.
Moren hennes var prostituert og ble drept.
- Hvor bor hun? - Hos en fosterfamilie på 133. gate.
Hun har ikke sagt et ord siden sin mors begravelse.
Har hun ikke snakket på ett år? Hvordan var språket hennes før?
Normalt.
- Noe fysiologisk? - Nei. Jeg tenkt det var noe for deg.
- Helt klart. - Fint.
Hvilken liker du best? Du kan bare peke.
Jeg liker katten. Men det er jo bare min mening.
Jeg vet at du er redd.
Men du er på et trygt sted. Ok?
Og jeg skal hjelpe deg. Det lover jeg deg.
Jeg...
- Jeg elsker ikke. - Men du har elsket?
- For lenge siden. Én gang. - Så du vet altså at du kan elske.
Det er ikke noe her inne.
Det er som en tom brønn. Det er... bare tørt og goldt.
Er det derfor du ligger med så mange menn?
- Nei... - Hva vil du da?
- Ikke noe. - Men du fortsetter jo å gjøre det.
- Hvordan føler du deg? Glad? Pen? - Nei.
- Hva da? - Det får meg til å føle...
Det får meg til å føle... noe. For det meste føler jeg ikke noe.
Og det er menn som du ikke engang liker.
Ja.
- Hva om du møter en som du liker? - Jeg vet ikke.
Jeg ville nok få ham til å angre på at han la øynene på meg.
Hei. Står til? Hva heter du?
- Katie. - Jeg heter Brian.
- Hyggelig. Studerer du her? - Ja.
- Hva studerer du? - Psykologi.
Det studerer vennen min også.
Jeg tok et introkurs engang, og jeg elsket det.
Drikker du øl? Vil du ha en mer? Jeg kjøper en ny til deg.
Kan vi få to øl? En til meg og en til Katie her. Takk.
Så... Tre øl allerede, Katie.
- Du har visst matte som hovedfag. - Den var god.
Fortell meg om bakgrunnen din.
Du skjønner, Brian, jeg har noen svært selvdestruktive tendenser.
- Hei, William. - Hei, Tim.
- Hei, Jake. En ren whisky. - Skal bli.
Elizabeth kan være vanskelig. Det kan jeg skrive under på.
Det er ikke engang to år siden hun mistet søsteren. De var så tette.
- Tricia hatet Elizabeth. - Søstre kan godt få sagt ting.
Hun syntes at hun var kontrollerende og egoistisk.
Ja, ok. Vi to er intelligente menn. La oss bare være helt ærlige.
Du avviste forslaget vårt, så jeg bringer ikke det opp igjen, -
- men jeg ba deg komme i dag fordi... Takk.
Worthington sa at du vil ta Katie ut av skolen. Det er en feiltagelse.
- Det fins ikke en bedre jenteskole. - Jeg har ikke råd til det.
Fornøyelsen er på vår side. Du vil aldri se en regning.
- Det er det minste vi kan gjøre. - Dere har allerede gjort nok.
De offentlige skolene er en jungel. Ønsker du det for Katie?
- Jeg finner på noe. - Det er offentlige og privatskoler.
Er du ok? Jeg mener...
Vet du hvor vanskelig det er å få barn inn på en god privatskole?
Alle som søker er rike, og de har sine forbindelser.
Jeg finner på noe. Her er til en drink. Jeg vil ikke...
Jeg vil ikke oppdra min datter i samråd.
FEDRE OG DØTRE
Liker du sykkelen min? Jeg hadde en rosa sykkel da jeg var liten.
Vet du hvordan man gjør det? Vet du hvordan man sykler?
Har noen av vennen dine sykkel?
Hvis du har lyst, kan jeg lære deg det en dag.
Vi kan dra til parken en dag.
Det kunne vært morsomt.
- Snakker Lucy? - Det er en prosess.
Hun snakker altså ikke. Jeg gir saken til doktor Weinberg. Hun er dyktig.
- Jeg trenger bare mer tid. - Jeg må skrive noe i rapporten.
Dette handler ikke om å imponere de høye herrer -
- som vil finansiere oss ved nedskjæringer.
Vi skal hjelpe jenta som har så stort traume at hun ikke snakker, -
- og som vil få et dystert liv hvis vi ikke snart får kontakt.
- Vi har sviktet henne. - Vi har ikke sviktet henne.
Du er en smart, ung dame, -
- og en dag blir du en enestående psykolog.
- Men du må erkjenne nederlaget. - La meg ta henne med i parken.
- Jeg tror at et annet miljø... - Nei, det handler om behandleren.
Jeg kan ikke la deg ta henne med ut herfra, men du får ei uke.
- Takk. - Katie? Ei uke er ei uke.
- Jake? Det er godt å se deg igjen. - Takk for at du ville møtes.
Selvfølgelig, kom her.
Enda en gang må jeg si at det gjør oss vondt med Patricia.
Det var et stort tap for alle.
Takk.
- Hvordan har Katie det? - Hun har det bra.
- Bodde hun hos sin tante og onkel? - Ja, men hun bor hos meg igjen.
Bra.
Og jeg vil gjerne ha henne inn på Copen igjen.
Vi er midt i skoleåret. Er det så bra å ta henne ut av Worthington?
- Jeg har allerede gjort det. - Vel...
Vi ville veldig gjerne ta Katie tilbake, men vi har ingen plasser.
- Det er vel alltid plass til én til. - Jeg beklager.
Hva med lærerstaben? De kommer jo foran i opptakskøen.
Ja...
Jeg tilbyr forfatterverksted for de eldste elevene.
- Vi har ikke penger... - For en dollar pr semester.
Det er snilt av deg.
Hvordan skriver man en novelle? Vi vil studere de store læremestere.
Twain, Hemingway, Roth og kanskje et verk jeg selv jobber på nå.
- Vil du virkelig gjerne undervise? - Jeg vil at min datter går her.
- Vil du skrive collegeanbefalinger? - Ja, for de som viser talent.
Og her mener jeg talent i bredeste forstand.
Katie kan begynn neste uke. Kan du begynne neste semester?
Det kan jeg absolutt.
Takk.
Vet du hvilket tidspunkt jeg elsker? Dette her. Å følge deg på skolen.
Jeg jobber.
- Hallo? - Hei, det er Elizabeth.
Hei.
Jeg ringer for å invitere deg og Katie hit på middag.
Hvilken dag kan dere?
- Hva med på torsdag? - Nei, jeg skal sitte i et panel.
Lørdag? Dottie lager forloren hare, som er Katies livrett.
Så snilt. Men på lørdag skal vi i parken, så hun er nok sliten...
Jake, du kan slutte å tulle med meg.
Katie bodde hos oss i et år.
Guttene savner henne veldig, og det gjør William og jeg også.
- Vil dere komme til middag eller ei? - Jeg sa ja.
Fint, så la oss finne en dag som passer for dere.
Jeg sitter akkurat og skriver, så jeg ringer tilbake. Takk.
Kom inn.
- Hallo. - Hallo.
- Jeg har en gave til deg. - Det behøvde du da ikke.
Du tror vel ikke jeg brukte all tiden der inne på å flette kurver?
"Bitre tulipaner".
Det liker jeg.
- Er det bra? - Det beste jeg har skrevet.
- Er det? - Helt sikkert.
Din slubbert.
- Det er solgt innen lunsjstid. - Bra, for jeg er helt blakk.
Jeg tenkte det ville være fint å komme litt ut og se på endene.
I mitt neste liv vil jeg gjerne være en and.
Da kan man fly og svømme.
Og man kan kvekke.
Ganske kult.
Hun satt og hold meg i hånda. Hun holdt meg i hånda.
- Hvor skjedde det? - På kontoret mitt.
- Men... hun snakket ikke? - Nei.
Da overfører jeg henne til doktor Weinberg.
- Vi er rett ved. - Snakker vi ei uke, en måned, et år?
- Vi gjør fremskritt. - Jeg er lei for det.
- Det er ikke fair. - Jo.
Fortell Lucy at tirsdag blir deres siste gang, -
- og i slutten av det møtet kommer doktor Weinberg og sier hei.
Det var alt.
Vil du være så snill å legge den tilbake på hylla? Takk.
Jeg har hatt noen flott måneder sammen med deg.
Det har vært så koselig å bli kjent med deg -
- og å lese, leke og tegne tegninger.
Jeg har fortalt om deg til Carla, som jobber her. Hun er veldig snill.
Og hun vil også leke med deg.
Hun gleder seg til å møte deg. Hun kommer snart og hilser på deg.
Neste gang du kommer, skal du være sammen med henne. I stedet for meg.
Nei.
Jeg vil være sammen med deg.
Pappa!
Hei, hvordan går det? Jeg har en god nyhet.
- Pappa har solgt ei bok i dag. - Er det bra?
Om det er! Det er verdens beste nyhet.
Det betyr at du nå kan få alle de lekene du ønsker deg.
Jeg vil ha en rosa sykkel med kurv...
Med sykkelkurv. Da kjøper vi det. Det er det du skal ha.
Hold balansen ved å se framover.
Sånn, det går fint.
Nå sykler du helt alene. Fortere.
Sånn, ja. Se hvor du sykler. Sånn, det er jenta mi!
Ja, hun sykler!
Sånn ja, Katie!
Fortere.
Sånn, Katie!
Det er jenta mi!
- Hva skriver du? - Jeg skriver ei ny bok.
- Hva handler den om? - Den handler om deg.
Meg?
"Jeg har kalt henne 'Potetgull' så lenge jeg kan huske."
"Og jeg vet ikke hvorfor."
- Liker du det? - Kan den handle om oss i stedet?
- Om den kan handle om oss? - Ja.
Vet du hva, jenta mi, du er genial.
Min datter er et geni.
Selvfølgelig kan den handle om oss.
Hei.
Normalt ville jeg aldri gå bort til en som deg, men...
...jeg har hørt rykter.
- Hva slags rykter? - At mitt litterære idol er din far.
- Jeg vet ikke om det er sant. - Så de har løyet for meg?
- Hvem? - Vennene. Er du ikke "Potetgull"?
Unnskyld, men...
Jeg hører ikke hva du sier. Skal vi flytte oss?
Ja da. Hvor da?
Hva var det du bablet om?
Jake Davis har skrevet min absolutte yndlingsbok: "Fedre og døtre".
Den er populær.
Jeg vet det. Den har fulgt meg helt siden jeg var en liten gutt.
Den forandret bokstavelig talt livet mitt...
Hei, jeg heter Cameron.
Jeg heter Katie.
- Katie? - Ja.
Altså, Kate Davis?
Er du den ekte Kate Davis?
Hvor tett legger boka seg opp til virkeligheten?
- Det er mye morsommere i boka. - Ok.
Er det det du gjør? Går ut alene uten noen venner?
- Ja. - Ja?
Noen ganger foretrekker jeg å være alene. Det er mye lettere.
Hva driver du så med?
Jeg er sosialarbeider og jobber med barn med problemer.
- Du verden. - Ja, jeg liker det.
- Hva driver du med da? - Jeg er freelancejournalist.
Og så har jeg begynt på min første bok.
- Hva heter den? - Vil du virkelig vite det?
"To er det perfekte antall."
"To er det perfekte antall"... Er det en kjærlighetshistorie?
Ja, på en måte.
- Vel, men her bor jeg. - Her?
Det er veldig fint. Perfekt til et Potetgull.
Du får ikke se leiligheten min...
Altså ikke at det var aktuelt, eller at dette var en date...
Men...
Hva skal du i morgen?
- Hvordan det? - Så vi kunne fortsette samtalen.
- Jeg tenkte jeg skulle ut og løpe. - Jeg kan løpe.
- Vil du være med? - Ja, gjerne.
Ok.
- Hent meg klokka fire. - Fire, ok.
Sov godt.
I like måte, Cameron.
- God natt. - God natt.
"Månen stiger og drar det ungdommelige øye."
"Den stiger og skinner, full av ynde og håp."
"Jo, tulipanene er vakre. Nå."
"Alt lever og dør, stiger og faller."
"Og elsker og drar av sted."
Dere kan forhåndsbestille "Bitre tulipaner", -
- og mr Davis er så snill og signere sine tidligere bøker, -
- som vi har sørget for ligger framme i butikken. Takk skal dere ha.
Kerri. Med K.
K-E-R-R-I.
- K... - K-E-R-R-I.
Takk.
Signer den til Nancy.
Bare gi meg et øyeblikk. Bare et øyeblikk.
Jeg trenger bare et øyeblikk.
Unnskyld meg.
Unnskyld.
Mr Davis, går det bra?
Mr Davis?
Unnskyld...
- Er det sånn en prinsesse danser? - Ja, akkurat sånn.
Det heter en vals. Og når du blir eldre skal jeg lære deg det.
Hvis jeg er en prinsesse, møter jeg da en prins en dag?
- Ja da. - Når?
Det vet jeg da ikke. Når tiden er inne.
- Hva heter han? - Han heter... Prins Noe.
Jeg vet ikke hva han heter.
Han her sier at "om ti år vil alle skrive på datamaskiner."
Og at "skrivemaskinen vil bli håpløst foreldet." Tulling.
Vi har mottatt noen av anmeldelsene på "Bitre tulipaner".
Er de dårlige?
"En så dårlig bok at man lurer på om Jake Davis noen gang har vært bra."
Nå.
- Forferdelig. - Du har fått dårlig kritikk før.
Ja, men ikke... Det er jo et personlig angrep. Det er...
Nei, det... Det må være noen andre også?
Han forsto den bare ikke.
"Så uforståelig at den kunne ha vært skrevet på arameisk."
"Eller enda bedre, slett ikke."
Hva med The Times?
- Hvem skrev den? - Colson.
Jeg ville ikke skrive hans baksidetekst.
- Han hevner seg bare. - Knopf halverer det første opplaget.
Hvis den så begynner å selge... Markedsføringen reduseres nok også.
Hvis de ikke støtter den, er løpet kjørt.
Hvis de ikke betaler for annonser, kan jeg ikke gjøre noe.
Jeg kjempet som en gal. De blåser i hva du har oppnådd.
Det er bare anmeldelser... Jeg blåser i anmeldelsene.
Vi ses senere.
En arm to armer...
Hvis du ikke vil være med på tante Elizabeths bursdag, -
- må du ikke det.
- Jeg vet det, men jeg vil gå. - Vil du?
For vi kunne også gjøre noe annet. Akkurat hva du vil.
- Men, pappa, jeg vil gjerne. - Vil du?
- Vil bestikkelse hjelpe? - Nei.
- Du er pen. - Takk.
Katie!
Hei.
Hei, jenta mi. Jeg har savnet deg så.
Se hvem som har kommet.
- Jake. - William.
Takk for at dere kom.
Jeg er lei for at anmelderne har slaktet boka di.
Ja, jeg vet ikke hvorfor Gud oppfant kakerlakker eller bokanmeldere.
De hatet den av hele sitt hjerte. Hvordan kommer du videre etter det?
Jeg vil reise meg, komme på bena igjen og den slags.
Tror du ikke jeg oppdaget... at du skalv sist vi møttes?
Det så ut som du holdt på å få et anfall.
Det foruroliget meg å se deg med impulser du ikke kunne styre, -
- selv etter all den tiden du var innlagt. Det er boka et bevis på.
Du er ikke klar for den virkelige verden eller til å være far.
Gi Katie til noen som kan ta seg av henne.
Å si at du elsker henne, men ikke vil henne det beste, er hykleri.
Ikke så mye med venstre hånd.
Det var morsomt.
Du er ute på glattisen nå.
Fint trekk.
Hvor er manerene hans?
ANTIPSYKOTIKUM
Pappa! Vil du lese for meg?
Ja, vennen. Jeg kommer snart.
Piss, piss, piss!
- Katie, faren din er her. - Hei.
Unnskyld, toget stanset. Noen hadde trukket i nødbremsen.
Du lovte at du skulle sette på alarmen når du jobbet.
Potetgull. Hei...
Det ser ut til å være et veldig surt barn her.
Vi vil nå prøve å fjerne surheten et lag om gangen.
Ok. Der forsvant litt av surheten.
Jeg kan fremdeles se litt surhet.
Borte. Hva skjedde der? Jeg er visst en ganske bra lege.
Jeg skal nok holde deg, ok?
Nå gir jeg deg en stort dytt og slipper, ok?
Kjør, kjør!
Kjør, Lucy! Ja, sånn ja!
Sånn, jenta mi!
- Ja! - Ja!
Vil du vite hvorfor jeg bestemte meg for å bli forfatter for alvor?
Da jeg var i Kenya våknet jeg en morgen -
- og hoppet ut av bilen for å tisse, og så sto det en løve der.
- Er det sant? - Ja. En hannløve. 4,5 meter fra meg.
Han stirret rett på meg og ville helt klart fortelle at jeg var hans.
- Hva gjorde du da? - Ikke noe. Jeg stivnet.
Jeg kunne ikke bevege meg.
Han så på meg litt til, og så gikk han bare forbi meg.
Det øyeblikket glemmer jeg aldri.
Da fant jeg ut at jeg ikke lenger skulle ha en plan B.
Ikke flere dokumentaer, ikke mer dyrlege, ingen Harvard.
Jeg ville bare gjøre det jeg alltid har drømt om. Jeg ville skrive.
Jeg ville skrive, som om hver eneste side var den siste før jeg døde.
Jeg vil etterlate meg noe.
Jeg vil sette mitt avtrykk, -
- for vet du hva, før eller siden, på den ene eller andre måten, -
- vil en løve komme og ta oss alle sammen.
Jeg er så glad for at løven lot deg leve.
Ja, det er jeg også.
Det er jeg også.
- Kommer du og legger deg? - Ja, snart.
Jeg har noe til deg.
Hva?
Hva er dette?
Det originale manuskriptet.
"Til Katie. Min Potetgull."
"Som jeg elsker over alt på jord."
- Det kan jeg ikke ta imot. - Jeg vil at du skal ha det.
Det er en lykkeamulett. Det er til deg.
Du kan ikke fange meg. Det kan du ikke.
Jeg kjører på denne sida. Nei, jeg er på denne sida.
- Jeg kan sykle fortere enn deg. - Kan du? Så kjør.
Ok.
- Opp på brua. - Opp på brua.
Kom igjen.
- Jeg prøver... pappa, vent! - Kom igjen, vennen.
Og opp brua.
Jeg klarte det.
Bra, og husk at vi må kjøre en gang rundt i rundkjøringen.
Rundt. En gang til.
Tenk at jeg har en datter som bruker ketchup på pølsa si.
- Liker du ikke ketchup? - Jo, på hamburgere og til ships.
- Men det er latterlig på pølse. - Vel, men jeg er min egen.
- Ja, det er du virkelig. - Gratulerer med dagen.
- Takk for det. Vil du ønske noe? - Ja.
- Sånn ja. - Gratulerer, Katie.
- Gratulerer. - Jeg elsker deg.
Oi, se på de tennene.
Jeg tror ikke de andre dinosaurene ville løpt inn i dem ved spisetid.
Savner du mamma?
Det gjør jeg også.
Hør her...
Du var den store gleden og lyset i din mors liv, -
- akkurat som du er den store gleden og lyset i mitt liv.
- Jeg savner henne så fælt. - Selvfølgelig gjør du det.
Men vet du hva? Mamma er akkurat der du er.
Hun er rett her nå.
Hun ser ned på oss med et stort smil, og hun er så stolt.
Hun er stolt av deg, for hun kan se -
- at du er ei klok, omsorgsfull og vakker lita jente.
Kjære.
Skal du også dø?
Ikke før om veldig lenge, når jeg er en veldig gammel mann.
- Hvor gammel? - Sikkert rundt... tusen.
Kanskje en million, hvis jeg ikke spiser pølser.
Pappa?
Jeg blir kjempegammel.
Du vil ha ditt eget hus og en mann, og masse barn, en hund og en katt, -
- og alle vil løpe rundt og ta ketchup på alt.
Lover du det?
- Det lover jeg. - Sverger du?
Jeg sverger.
- Jake Davis? - Ja.
Du er blitt stevnet.
Jeg ble sjokkert da Bob viste meg saken din.
Det er uhørt at en tante og onkel krever foreldreretten -
- når faren lever og til og med er en berømt forfatter.
Jon Wilton er landets beste familierettsadvokat.
Det gleder meg at han vil ta saken din.
Noen ganger handler disse sakene mer om sårede følelser -
- enn et ønske om å få foreldreretten.
Først må du forsøke å få William til å oppgi å forfølge dette.
Og hvis han nekter?
Så begjæring vi at saken blir avvist og hevder at den ikke holder vann.
- Og hvis det slår feil? - Da knuser vi dem i retten.
- Hei, Jake. En whisky uten is. - Et øyeblikk.
Jeg legger ut.
Du skal bare vite at det ikke er en vendetta mot deg.
Vi gir deg ikke skylden for det med Patricia, og vi vil ikke hevne oss -
- fordi du holdt Katie unna oss etter at vi tok oss av henne i et år.
Det eneste vi bekymrer oss om er Katies trivsel.
Hvis du spurte henne, ville hun si at hun vil være hos meg.
Hun er åtte... Det er utilstedelig i retten.
Det betyr likevel noe. Du er en fornuftig mann, William.
Og du er far.
Jeg vet at du innerst inne vet at det dere gjør er feil.
Jeg innrømmer gjerne at jeg var sint da jeg kom og skulle hente Katie, -
- og dere snakket om å adoptere henne.
Og kanskje overreagerte jeg på festen.
Kanskje du overreagerte?
Jeg er veldig lei for det som skjedde på bursdagsfesten.
Du provoserte meg, men det rettferdiggjør ikke handlingen, -
- og jeg vil... med glede gå med på -
- at du og Elizabeth blir en større del av Katies liv.
Jeg innga ikke søksmålet som et ledd i en forhandling.
- Du kjenner min advokat Jon Wilton. - Han er en god advokat. Ikke billig.
Han sier at dere ikke har en sjanse, -
- og at man ikke vil skille en datter fra den eneste biologiske forelder.
Du vet at dere taper, så hvorfor gjøre det?
Du var innlagt ett år, og det har ikke redusert dine sammenbrudd.
Noen og tretti mennesker så deg angripe meg i en bursdagsfest, -
- fordi jeg ikke likte den siste boka di.
Du innrømmet at dere hadde en krangel, og at du kjørte fort -
- da din kone døde. Selv om du ikke ble siktet for hensynsløs kjøring, -
- fremstår det sånn for dommeren.
Den siste boka di ble en flopp og sår tvil om -
- hvorvidt du kan forsørge Katie.
Jeg har på følelsen av at du er i ferd med å gå tom for penger.
Det finner jeg ut når jeg krever å få fremlagt likningen din.
Jeg har mer penger enn Gud. Hvis vi taper, anker vi.
Hvis vi taper ankesaken, anker vi den.
Er du i stand til å takle en langvarig rettssak?
Du er en veldig god advokat.
Jeg prøver å være en veldig god onkel.
Nei, det du prøver å gjøre, er å skille ei lita jente, -
- som allerede lider under tapet av sin mor, -
- fra hennes far, som hun elsker, og som elsker henne.
Det er det du prøver å gjøre.
Jeg håper det fins et spesielt sted i helvete for de som gjør sånt.
- Det skjedde bare ikke. Umulig. - Jo, det gjorde det.
Vi trenger en drink. Vil du ha en til?
- Ja takk. - Ok, jeg er straks tilbake.
- Hei. Hvordan går det? - Ok.
- Du ser pen ut. - Takk.
- Du husker meg nok ikke? - Jo da.
Hva heter jeg?
John. Vi møttes på Walker's Pub.
For et år siden, husker du det? Vi tok noen drinker.
Bor du fermdeles med utsikt til parken?
- Ja. - La oss dra dit.
Jeg må fortelle deg noe. Det sitter noen der, så du...
- Du hadde det vel morsomt? - Vær snill å gå. Han kommer straks.
Så du er en av de jentene som liker et one-night-stand.
- Ikke sant? - Vær så snill å gå.
- Samme det. Jeg betaler gjerne. - Jeg skal hjelpe deg. Takk.
- Du er ei merr. Ta dem. - Hva skjer her?
Hun liker en one-night-stand.
Og i kveld er du den heldige, så nyt det. For det gjorde jeg.
Hvem er han?
Jeg knullet deg på kjøkkengulvet ditt, så husk iallfall navnet mitt.
- Vil du ha en hundrelapp? - Kom deg ut.
- Slipp meg. - Kom deg ut. Stikk!
Du trodde du fikk Potetgull, og så endte du med ei simpel tøyte.
Slutt med det der.
Det er ikke Potetgull jeg elsker, men deg, Katie.
Ok? Deg.
Vel...
Jeg fant noen nyttige måter -
- å takle min livssituasjon, -
- og jeg vet godt de ikke er sunne. Jeg vet at de ikke er bra for meg.
Men de hjalp meg med å fylle tomrommet, -
- og jeg skammer meg...
- Hei, kom hit. - Det er ikke...
Kom hit.
Alt det har du lagt bak deg. Har du ikke?
Jo.
Disse cupcakene er utrolig gode. Jeg blir dårlig, men de er verdt det.
Helt sikkert.
Moren min har fødselsdag denne uka, -
- og min far har arrangert en middag lørdag kveld i Greenwich.
Vil... Vil du bli med?
- Mener du det? - Ja. Bare, hvis du har lyst.
Det blir morsomt.
- Ok. - Er det sant?
Vi skulle dratt tidligere hjemmefra. Unnskyld.
Kom da, ellers rekker vi ikke toget. Hva er det?
Hva er det? Hva?
Jeg er ikke klar.
Det er bare foreldrene mine og noen få av vennene deres, -
- og de fleste ikke er forferdelige, men bare rike og kjedelige.
Foreldrene mine vil elske deg. Det lover jeg. Kom igjen.
- Jeg kan ikke. - Katie.
- Katie! - Jeg er lei for det!
Hei, Katie!
Se opp! Katie!
- Hvor skal dere? - Brooklyn, takk.
Hva faen driver du med?
Unnskyld. Jeg vet ikke hva som skjedde.
- Og du har en ph.d. i psykologi. - Hva skal det bety?
At det er ganske åpenlyst hva som skjedde. Du fikk kalde føtter.
Er det fordi du ikke tror at foreldrene mine vil like deg?
Eller at de kunne like deg for mye, så du blir enda mer involvert?
- Hvor involvert er jeg nå? - Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke hva vi holder på med.
Men vet du hva? Jeg er lei av...
Av hva?
Jeg er lei av å prøve å finne ut hva dette er. Hva er det?
Hvis vi bare henger ut, er det greit, for vet du hva? Det gjør meg glad.
Vær så snill og se på meg når jeg snakker til deg? Hei, Katie.
- Unnskyld. - Hei! Katie?
Herregud.
For helvete.
Hei... Katie!
Stopp! Stopp!
Snakk til meg. Si noe.
- Vi henger ikke ut. - Bra.
For alt det jeg akkurat sa der var løgn.
- Jeg vet ikke hvordan man gjør det. - Gjør hva?
Er kjæreste.
Det er helt greit.
- Hallo? - Det er Jon Wilton. Går det bra?
- Det må du svare på. - Begjæringen vår ble avslått.
Det betyr ikke at dommeren tar deres parti, -
- men at det er nok til å stille det for retten.
Det er et tilbakeslag, men de må fremdeles fremlegge en del beviser.
Dette her er en høyst uvanlig sak.
Det blir en stor jobb å gjennomgå rettspraksis, -
- så jeg må be om et forskudd på 25.000 dollar.
Jake? Jake, hallo?
Jeg må ringe deg tilbake.
Renten på ditt andre lån -
- vil bli 3,75 prosent høyere enn det opprinnelige.
Jeg har gått fallitt på to måter. Gradvis og så plutselig.
Er det fra "Og solen går sin gang"? Det er god litteratur.
Som forfatter kan man treffe sannheten.
Og hvis man kan det...
Skal vi være bekymret for om du kan betale på to lån?
Dere tar jo bare huset mitt uansett.
Kom, vi er litt sent ute.
- Ha en fin dag. Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg også.
- Vent, lunsjen min. - Unnskyld. Ha det.
Pappa?
- Hei, pappa. - Hei. Skal ikke du være på skolen.
Vi ble akkurat ferdige.
Ja... Jammen da var det jo heldig at jeg var her tidlig.
Pappa, du har ikke spist noe.
Pappa?
Vet du hva Julie sa i dag? At når vi blir gamle, vil vi...
Jeg er nødt til å konsentrere meg. Gjør deg klar til å legge deg.
- Leser du en bok i kveld? - Nei.
- Hvorfor? - Fordi pappa må jobbe, kjære.
- Du jobber alltid. - Sånn vil det være en stund.
- Julies far leser to bøker... - Du ble frarøvet en forelder.
Katie, for faen! Vet du hvorfor jeg jobber? For din skyld.
Vi trenger penger til advokater, mat, klær, skole og tak over hodet.
For vi bor i De Forenede Pengestater.
Kunst, vennskap og kjærlighet betyr ingenting. Bare penger.
Katie!
Har du noen penger, Potetgull?
Hvis du har omkring 60.000 dollar i sparegrisen, vil det vært fint.
Kjære venn...
Kom ut derfra. Kom.
Du blir nødt til å finne et nytt gjemmested, -
- hvis du ikke vil finnes så lett.
Hei, Katie...
Jeg gjør så godt jeg kan. Det lover jeg.
- Jeg elsker deg, pappa. - Jeg elsker deg også.
Hva tenker du på når du tenker på moren din?
Det er bare meg.
- Redd. - Redd. Hvorfor?
Jeg savner henne så veldig...
...og jeg er så...
Sint på henne fordi hun døde?
Jeg elsker deg, Katie.
Jeg elsker deg som jeg aldri har elsket noen andre.
Det er ikke alle som elsker deg som har tenkt å forlate deg.
Jeg vet det her... men jeg vet det ikke her.
Du burde finne ei ukomplisert jente å elske og ikke kaste det bort på meg.
Nei. Jeg liker å kaste det bort på deg.
Å gud...
Hei.
- Er du ok? - Ja.
- Er du sikker? - Ja.
Ok. Jeg går bare og vasker hendene.
Hva er dette?
Katie, hva er det?
Hvorfor gjorde du det?
Vil du helst ut av det? Er det det?
Så vær så god, du er ute av det. Du er ute av det.
Jeg vil ikke ut av det.
- Jeg vil ikke. - Vekk.
Cameron, hør på meg. Jeg vet ikke hvorfor jeg gjorde det. Jeg...
- Hør da. - Gå vekk.
Cameron, vær så snill og se på meg.
Jeg vet ikke hvorfor jeg gjorde det.
- Jeg... La meg bare forklare! - La meg være.
- Jeg er så redd. - For hva?
- Hva er det du er så redde for? - For oss!
Jeg prøver virkelig å forstå deg, -
- og jeg ga deg all min kjærlighet, men jeg kan ikke mer, Katie.
- Cameron... - Stopp. Bare slutt.
- Cameron. - Stopp!
- Vent. Vær så snill og vent... - Hva trodde du ville skje?
- Hva? - Jeg vet ikke hvordan man gjør det.
- Gjør hva? - Unnskyld, jeg gjorde en feil.
En feil? Du spredte bena for en fyr. Det er ikke en feil, Kate!
- Det er slutt! - Nei.
Det er slutt, så stopp!
- Vær så snill... - Stopp.
For helvete... Nei!
Hei. Du burde bli med meg og Jeanie. Vi...
Det blir morsomt. Jeanie lager gode pannekaker.
- Jeg liker pannekaker. - Kom, så stikker vi.
- Kommer du? - Ja, jeg kommer.
Kom, Jeanie, så stikker vi.
- Kommer du? - Stikk!
Jeg savner deg.
Kan du ringe etter en taxi for meg?
Hei.
Hei... Hvorfor er du oppe?
- Det er morgen. - Er det morgen?
Vil du ikke lese bare én bok for meg?
Skal jeg ikke lese alle sammen?
- Hei. - Du ville snakke med meg.
Ja...
Vi har en...
Vi har en god nyhet.
- Lucy er blitt adoptert. - Herregud.
Av en kjærlig familie i Queens, som har to andre barn. Perfekt match.
Queens. Det vil ta henne mer enn en time med t-banen å komme hit.
- Du verden. - Hør her...
- Du kan ikke treffe henne mer. - Hva?
Hun fortsetter hos en sosialrådgiver, som hjelper henne på plass i det nye.
Hun trenger en pause fra oss.
Du har gjort en flott jobb. Vi er veldig stolte.
Men hun kan ikke starte et nytt liv hvis hun holder fast i deg.
- Det er vanlig praksis. - Det må...
Det er ikke som å ta Lucy med i parken.
Jeg kan ikke gjøre noe med det. Jeg beklager.
Hei, det er gode nyheter.
Det er jo det vi håper på.
Vi har masse å snakke om, hva?
En ny familie... og en ny skole.
Det kommer til å gå bra.
Det lover jeg.
Jeg husker ikke helt moren min, men...
...jeg elsket, elsket, elsket faren min.
Han var forfatter, og han var faktisk ganske berømt.
Han hadde det ikke så bra mentalt...
Men han satt oppe om natta hver natt og gjorde ferdig den siste boka si.
Den boka handlet om meg.
Men egentlig handlet den om livet og om hvordan han aldri ga meg opp.
Det var sånn han fortalte meg hvor høyt han elsket meg.
Og sa farvel.
Det er det den boka egentlig handler om.
Om aldri noen gang å gi opp.
Livet vil være temmelig utfordrende -
- og urettferdig -
- og noen ganger smertefullt.
Du har allerede vært gjennom masse, -
- men vi må aldri gi opp eller slutte å se fremover.
Uansett hvor tøft det vi har opplevd har vært.
Det eneste jeg kan gjøre er å fortelle deg at...
...jeg elsker deg. Og så si farvel.
Jeg elsker deg også.
Pass på deg selv.
Det venter deg gode ting.
Det skal jeg. Det lover jeg.
- Gratulerer, Jake. - Du skal bli onkel igjen.
Din svoger William har visst hatt en affære med sin sekretær.
- Som er hele 24 år. - Og gravid. Og som beholder barnet.
Elizabeth krever skilsmisse. De har trukket søksmålet.
"Fedre og døtre".
Hvordan har du kunnet skrive en roman på tre måneder?
Det tar deg normalt flere år. Er den god?
Jeg aner ikke.
Det sa du også den gang du kom med "Å gå fra ballet".
Da jeg kom med hva?
"Å gå fra ballet", som du vant Pulitzer-prisen for.
Herregud.
Vil du gjerne si noe til din far?
Du er min Potetgull.
Du og ingen andre.
Hei, kjære.
Hei.
- Hei. - Hei.
Jeg savner deg. Og jeg elsker deg.
Jeg elsker deg så høyt.
Jeg burde sagt det en million ganger. Det burde jeg virkelig.
Jeg var så redd for at du ville forlate meg.
Jeg vet at vi begge to vet at jeg ikke er så enkel.
Jeg vet jeg ikke er det. Og...
Du er det beste som noen gang har skjedd meg.
Og jeg kan ikke... Jeg vil ikke leve uten deg.
Cameron...
Jeg kan godt gå.
Det er... Det er min venninne.
Takk.
Takk for alt, virkelig.
Katie...
Det er meg en stor ære å motta denne Pulitzer-prisen -
- på vegne av min klient, den avdøde Jake Davis.
Det at "Fedre og døtre" har vunnet alle store litteraturpriser -
- og har toppet bestselgerlisten i et år, er enhver agents drøm.
At jeg ikke fikk gitt Jake en drink og gitt ham en klapp på skuldra, -
- plager meg.
Katie, du er nok den eneste personen som savner ham mer enn meg.
Takk.
Jeg har hatt et hardt liv.
Jeg var visst hard selv også.
Jeg er en voksen kvinne som aldri har kjent til kjærlighet.
Er det ikke utrolig?
Foreldrene mine var også sånn.
Moren min var en forferdelig ond kvinne...
...og faren min var en som vi innimellom så på søndagsmiddagene.
Vet du hva, Katie, menn... De kan overleve uten kjærlighet.
Men ikke vi kvinner.
Kom her.
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2015